Programul conține scene nepotrivite pentru unii telespectatori.
23 noiembrie 1963, suburbiile Dallasului.
'Neața, Lee.
Ce-ai în pachet ?
Galerii.
Depozitul de Cărți Școlare din Texas
Bună dimineața. E cineva aici ?
Își face apariția și președintele Statelor Unite.
Mulțimea i-a pregătit o primire spectaculoasă !
Iată... O vedem și pe Jackie.
E și ea întâmpinată cu ovații.
Mulțimea e în delir acum.
Localnicii entuziaști au umplut centrul Dallasului
ca să asiste la trecerea președintelui și a primei doamne.
Acum trec Lyndon Johnson și Lady Bird.
ASASINAREA LUI KENNEDY
Traducerea și adaptarea Mihai
Moscova Cu patru ani în urmă
Ambasada SUA
Mulțumesc, dle.
Mulțumesc că m-ați primit, dle Snyder.
Mă numesc Lee Oswald și am venit să renunț la cetățenia americană.
Ce te-a împins să faci asta ?
Sunt marxist.
Ești pușcaș marin, pentru numele lui Dumnezeu.
Pușcașii marini nu dezertează.
Sunt sătul până-n gât de societatea democratică, de societatea capitalistă.
Mama și-a irosit toată viața muncind în folosul capitaliștilor.
Ei te țin în mizerie și nu dau doi bani pe tine.
Ia loc.
Câți ani ai ?
20. 20 de ani și 13 zile.
Ești tânăr, ești confuz, ești supărat, ești furios.
Nu e o decizie emoțională.
L-am studiat pe Marx.
Nici măcar nu știi cum e viața aici. Peste șase luni o să regreți...
Le-am spus sovieticilor că știu multe lucruri.
Aveam autorizație de acces la informații prețioase.
Am lucrat ca tehnician radar pentru guvernul Statelor Unite.
Sunt un om valoros.
- Ai fi un trădător. - Cred că ceea ce fac e corect.
Și acum sovieticii vor vedea că vorbesc serios. Asta o să-i convingă.
Dle Oswald, dacă faci așa ceva, nu mai există cale de întoarcere.
Nimeni nu mă ascultă niciodată.
Nimeni nu mă crede.
Acum am luat o hotărâre. E definitivă.
Dacă vorbești serios, vino înapoi peste câteva zile.
Un reporter, o tânără foarte atrăgătoare, m-a întrebat:
"Dle senator Kennedy, cum ați reușit să ajungeți erou de război ?"
I-am spus că n-am făcut-o în mod intenționat.
Mi-au scufundat vasul.
Te așteaptă, Jack.
Kenneth O'Donnell, consilierul lui Kennedy
Joe trebuia să fie în locul meu.
El era cel mai mare.
Tata credea mereu că Joe o să fie președinte.
Când a fost doborât, am rămas toți
uluiți.
Planurile noastre de viitor ne-au fost tulburate.
Nu trebuia să fiu eu,
dar acum sunt.
Tu erai menit să ajungi aici.
Ești pregătit ?
Astăzi îmi anunț candidatura
la președinția Statelor Unite.
Primim deja primele informații despre votare.
O să vi le comunicăm imediat.
Să ne întoarcem la tabelul cu rezumate.
Bobby l-a sunat pe Lyndon. E la telefon.
- Cum stă treaba acolo, Kenny ? - E o cursă strânsă.
Așa știam că va fi.
Rezultatele hotărâtoare vor fi în Illinois, Texas și California.
O să avem nevoie de Texas.
Cum e ? E binedispus ?
E Lyndon.
- Salut, Lyndon. - Văd că am câștigat în Pennsylvania.
Însă ce dracu' ai pățit în Ohio ?
Cum stă treaba acolo ?
Mă bucur să-ți spun
că în Texas o să câștigăm la limită.
Bine. Mulțumesc.
Jură pe Dumnezeu, Jack.
Dacă pentru a ajunge președinte, trebuie
să-l faci vicepreședinte pe ticălosul de Lyndon Johnson, atunci așa să fie.
E cea mai bună înțelegere făcută de noi.
Pe parcursul serii, avansul său a sporit.
Conduce cu o jumătate de milion de voturi acum.
În Connecticut, Kennedy era deja câștigător la ora 9:00.
- A urcat la un rezultat de... - Jack, privește !
Ai câștigat în Connecticut. Ești președinte acum.
- Nu. - Dar uite ce avans ai.
Sigur, în Nord-Est,
dar trebuie să mai așteptăm Vestul și Vestul Mijlociu.
O să fie o noapte lungă.
Să-mi spui dimineața cine a câștigat, dle președinte.
Nu spune asta !
John F. Kennedy a devenit al 35-lea președinte al Statelor Unite.
Dragii mei compatrioți,
nu vă întrebați ce poate să facă țara pentru voi.
Întrebați-vă ce puteți face voi pentru țară.
Un pușcaș marin dezertează în Uniunea Sovietică.
Balul sindicatului Minsk
Bună seara.
Pot avea onoarea să-mi acorzi acest dans ?
Ce ?
Dansează.
Ai un accent ciudat.
Vrei să dansezi ?
Marina.
Lee.
Li ? Ești cumva chinez ?
Nu, nu sunt chinez. Sunt american.
Și colegii mei de la fabrica de piese radio îmi spun Alek.
Alek. Alek americanul.
Marina. O frumoasă fată din Rusia.
Voiam să studiez la Moscova, dar m-au trimis în locul ăsta îngrozitor.
E rău aici.
Nu-ți place Minskul ?
Acum îmi place.
Pot să...
Pot să te sărut ?
Dacă mă întrebi, va trebui să te refuz.
15 aprilie 1961 Vila prezidențială Glen Ora
Dle președinte.
Îmi pare rău, dar avem o problemă serioasă în Cuba.
Invazia Cubei a creat
o situație dificilă și delicată pentru Statele Unite.
Cuba afirmă că invazia a fost lansată
din Florida și din Guatemala.
Statele Unite și Guatemala au negat acest lucru.
Castro cunoștea dinainte planul de luptă,
a pregătit o ambuscadă și și-a rezervat un rol proeminent în bătălie.
Chiar acum, rebelii sunt țintuiți aici, pe plajă.
- Castro însuși e acolo. - Castro ? Pe plajă ?
Într-un tanc T-34.
Vorbesc în numele șefilor de stat major, și cred că și CIA e de acord cu mine.
E absolut necesar ca Statele Unite să furnizeze sprijin aerian.
Nu vreau să implic Statele Unite în asta.
Suntem deja implicați.
I-am antrenat pe rebeli. Dvs ați autorizat misiunea.
Și tu mi-ai spus că planul o să funcționeze.
Mi-ai spus că oamenii aceia vor fi întâmpinați de forțele anti-castriste.
Unde sunt ele ? Sunt acolo ?
Dle președinte, sunteți conștient că vor suferi pierderi grave ?
Trebuie să facem ceva. Și trebuie s-o facem acum.
Plajele n-au fost atacate de aviație sau de artilerie.
Cei care au reușit să avanseze mai departe de plaje
s-au împotmolit în mlaștini și în desișuri
cărora li s-a dat foc,
și focul i-a obligat să se predea unul câte unul forțelor lui Castro,
prizonieri de război, amăgiți de guvernul Statelor Unite.
Jack ?
Jack, ce e ?
Jack, sunt eu. Poți să vorbești cu mine.
E o catastrofă.
Singura oră de acoperire aeriană pe care am ordonat-o a eșuat.
Cele două unități nu s-au întâlnit din cauza diferenței de fus orar.
Ticăloși incompetenți. Nu sunt în stare nici să știe ora !
Nu știu de ce i-am ascultat.
- N-aveai de unde să știi. - Președintele trebuia să știe.
Cum de am fost atât de prost ?
- Jack, ești prea dur cu tine. - Au spus-o și ei.
Au spus că sunt prea tânăr, prea îngăduitor
în privința comunismului.
Eu le-am spus că sunt pregătit.
Și ei au avut încredere în mine.
Încă mai au.
Pe plajele acelea mor oameni
chiar acum.
Se spune că sunt cel mai puternic om din lume,
însă...
... sunt neputincios.
Să-ți spun un lucru.
E ultima oară când cineva o să ia astfel de decizii în locul meu.
Aici, pe plajele din Golful Porcilor,
invazia s-a împotmolit și a început căutarea vinovaților.
Problema a fost tensionată de dezvăluirea
rolului secret jucat de președinte.
Documentele vor arăta
că Departamentul de Stat s-a opus planului,
considerându-l o greșeală gravă.
E cea mai ridicolă minciună pe care am auzit-o.
Sunteți atât de dornici să ieșiți basma curată,
încât vreți să-i aruncați totul în cârcă președintelui.
Voi, deștepților, mi-ați băgat fratele în povestea asta.
După numai trei luni de la preluarea funcției, mulțumită vouă,
președintele Statelor Unite e privit de ruși ca un tigru de hârtie.
Un vechi proverb spune
că victoria are o mie de tați,
dar înfrângerea e orfană.
Răspunderea îmi aparține.
Eu sunt președintele.
Fabrica de piese radio din Minsk
Te-ai atins de mașina mea. O aveam reglată. Mi-ai prăpădit munca.
Nu ți-am făcut nimic.
Lasă-mă în pace.
Cine ești tu ?
Primești tratament special doar fiindcă ești spion american ?
Spionule ! Spion american !
Spionule !
Iar ai venit pe capul meu.
Ți-am spus că o să regreți.
Nu era așa cum îmi imaginam.
Și e al naibii de frig.
Nu mai suport încă o iarnă aici.
Poți să-mi garantezi că nu se vor lua măsuri legale împotriva mea ?
N-au de ce să se ia.
Ironia face că, prin refuzul de a te întoarce,
n-ai renunțat niciodată în mod oficial la cetățenie.
Pot să-mi aduc și soția, Marina?
Soția ta e rusoaică. Are nevoie de viză de ieșire de la autoritățile sovietice.
Vreau să-mi iau soția cu mine în Statele Unite.
O să-ți placă America. Îți promit.
Dar cum ? Nu știu engleza.
Nu știu engleza, nu am haine.
Lumea n-o să mă placă.
O să fie în regulă. Toți o să te adore acolo.
O să fim mai fericiți acolo. Îți promit.
Alek, ești ca o pasăre.
Zbori de colo colo.
Unde ești tu fericit ?
Locul soției e lângă soțul ei, iar al copilului, lângă tată.
Junka are nevoie de tatăl ei.
Să fii președinte e o slujbă bună.
Bună într-adevăr.
Merg singur la serviciu și salariul e bun.
Arăți foarte frumoasă.
Vrei să-i spui dnei Baldridge că venim și noi jos ?
Da, dle președinte.
Dle Oswald.
Dle Oswald, sunteți comunist?
În principiu, da.
Deși urăsc URSS, cred că marxismul
poate exista în circumstanțe diferite.
De ce v-ați dus în URSS, dle OSwald ?
M-am dus în semn de protest
împotriva politicilor americane în țările străine.
Cu cine vorbești, Alek ?
Lucrez, Marina.
La ce lucrezi ?
Du-te și fă bagajele.
- Am terminat. - Atunci ai grijă de copil. Pleacă.
Dle Oswald, sunteți comunist ?
Nu, bineînțeles că nu.
Dle Oswald, de ce v-ați întors în America ?
Am trăit sub ambele sisteme.
Am căutat răspunsuri.
Mulțumim, dle Oswald. Sunteți un patriot adevărat.
26 iunie 1962 Forth Worth, Texas
Se numește Oswald ?
Lee Harvey Oswald.
Mă întreb ce-o fi căutat în Rusia
și de ce naiba i-a dat voie Departamentul de Stat să se întoarcă.
Cum a ajuns în Dallas ?
E de aici. Mama lui trăiește aici.
Am interogat-o acum doi ani, după ce el plecase.
Îi tot dădea înainte cu "săracul meu băiat neînțeles".
Ce-a făcut ? Și-a schimbat numele în Oswaldovici ?
Dle Oswald? Sunt John Fain, agent al FBI.
Mi s-a spus că nu mi se vor aduce acuzații.
Nu sunt acuzații. Vreau doar să vă pun câteva întrebări.
Așteptam întebările de la jurnaliști.
N-am văzut jurnaliști.
De ce v-ați dus în Rusia ?
Dle Oswald ?
Pur și simplu m-am dus.
V-ați dus în Rusia fiindcă erați comunist ?
Nu vreau să vorbesc despre trecut. Sunt aici acum.
Sunteți sau ați fost vreodată un comunist ?
N-am avut niciodată carnet de partid.
Când ați plecat în Rusia,
mama dvs a spus Departamentului de Stat
că sunteți un fel de agent secret.
- Sunteți ? - Un agent secret ?
Sunteți în slujba unei agenții de informații ?
- Sunteți de la FBI. - Da.
Și nu știți.
Dnă Kennedy.
Îmi pare rău. Bazinul e închis.
- Închis ? - Da, dnă Kennedy.
O, nu !
Înțeleg.
Ai o problemă cu femeile.
Judith Campbell ?
Edgar îmi povestește, având în vedere poziția mea de procuror general
și calitatea mea de frate
că ai o aventură cu Judith Campbell.
Care are o aventură și cu Sam Giancana.
- Sam Giancana e un mafiot. - Știu cine e Sam.
Iisuse Cristoase, Jack. Îl anchetez pe Sam Giancana pentru crimă organizată.
Presa a evitat să abordeze până acum aceste subiecte.
Dar e periculos.
Bine.
Mai ai altceva să-mi spui ?
Ferește-te de Judith Campbell,
de Giancana
și de mafie.
16 august 1962, Forth Worth, Texas.
Domnule Oswald.
V-am răspuns deja la toate întrebările.
Vreți să ne mai spuneți o dată ? Durează doar câteva minute.
Soția și fiica mea sunt în casă.
Nu e nevoie să le deranjăm. Să vorbim aici.
Am aflat că ați contactat ambasada rusească din Washington.
Vreți să ne spuneți de ce ?
Soția mea e cetățean rus.
Trebuie să comunice ambasadei locul în care se află.
- Asta e tot ? - Cum adică ?
Ați vorbit cu ofițeri de informații sovietici ?
Despre ce ?
Despre imperialismul american ? Despre discriminarea negrilor ?
Lee, vreau să știu dacă ți-au cerut să spionezi pentru ei.
De aceea te-au lăsat să te întorci ?
De aceea te-au lăsat s-o iei pe Marina și pe fiica ta, June ?
Ești spion rus ?
De ce-ar discuta cineva despre spionaj cu mine ?
Voi sunteți FBI, mari și tari. N-ar trebui să știți ?
N-aveți cazuri mai grave de anchetat ?
Gândiți-vă la starea în care e țara noastră acum.
Veniți să mă hărțuiți în fața casei mele ? Uitați-vă unde stau.
- Coboară ! - Să mergem.
- Concluzia ? - Nu știu. E un nătărău.
E obraznic, arogant.
Tu să-mi spui. L-ai alege pe ăsta să fie spion ?
Nu cred că reprezintă un pericol pentru securitatea noastră.
Să punem capăt anchetei.
Ar putea fi ultimul tău caz, John.
Lee Oswald. Și cu asta basta.
Ies la pensie.
Cine erau oamenii ăia ?
FBI.
În Rusia aveți KGB. Aici avem FBI-ul.
Ce e aia ?
De unde ai avut bani să-l cumperi ?
Mi l-a adus mama.
Ți-am spus să n-o mai lași în casă.
E mama ta. Cum s-o refuz ?
Cum s-o refuz ?
Marina, să faci ce-ți spun eu. Înțelegi ? Asta e tot.
Să faci ce-ți spun. Eu sunt bărbatul în casa asta.
Nu ești bărbat. Ești un băiețaș.
Ei se tem de mine. FBI-ul se teme de mine.
Toți se tem de Alek.
Mă tot urmăresc și mă hărțuiesc.
O să păstrez căruciorul.
E bun. O iau pe Junka, mergem să vedem lumea.
E bine pentru copil.
Nu e nevoie să ieși afară.
Să nu deschizi ușa. Să nu lași pe nimeni înăuntru.
Ai înțeles ?
Eu sunt bărbatul în casă.
N-o să fie nicio pace.
Mă urmăriți ?
Vă urmăresc și eu.
16 octombrie 1962
- Bună dimineața, Mac. - Nu e bună, dle președinte.
Avioanele spion U2 au confirmat faptul că rușii au amplasat
rachete nucleare ofensive în Cuba.
Salut, Jack. Ce surpriză plăcută.
Voiam să-ți aud vocea.
Jack, s-a întâmplat ceva ?
Jackie, ce-ai zice să te întorci la Casa Albă ?
Da, bineînțeles.
La o conferință a Pentagonului din seara asta,
ni s-au arătat fotografii făcute de un avion U2 de mare altitudine
a două tipuri de rachete,
unele dintre ele instalate deja în Cuba
și ațintite spre centrul Statelor Unite.
Un grup de rachete are o rază de 1.900 de km,
iar celălalt grup are o rază de până la 4.000 de km.
Ni s-a dat de înțeles că sunt echipate cu focoase nucleare.
A fost sporit numărul avioanelor din apărarea aeriană a Coastei de Est
și toate forțele SUA din lume au intrat în stare de alertă.
Eu spun să lansăm o invazie pe scară largă.
Atacăm cu bombardierele B52 din Barksdale.
Și să începem un război cu Rusia ?
Vreți să riscați un război nuclear total ?
Peste câteva zile, rachetele vor deveni funcționale. Trebuie să facem ceva.
Nu mă las constrâns.
Nici de Hrușciov, nici de tine, nici de altcineva.
Un lucru e sigur. N-o să tolerez rachete nucleare în curtea noastră.
Vreau să văd o opțiune militară restrânsă.
Vreau să aud ceva de la Departamentul de Stat.
N-ai scos un cuvânt de la începutul ședinței.
Vreau opțiuni peste 40 de minute.
Ce se întâmplă ?
Suntem într-o belea.
Mai am 40 de minute și apoi reiau ședința.
Mă tot gândesc la Hrușciov în Kremlin.
Se află în aceeași poziție ca mine.
Antispastic.
Nu vrea să cedeze.
Nici eu nu vreau să cedez.
Hidrocortizon.
Trebuie să găsesc un mod de a-l face să cedeze.
Și testosteron.
Și să nu-i rănesc prestigiul.
O să găsești un mod.
Și dacă nu găsesc ?
Bărbați și femei din toată lumea urmăresc cu înfrigurare știrile
fiindcă viitorul nu este deloc sigur.
Toată emisfera vestică, de la Golful Hudson până la Lima în Peru,
e în bătaia rachetelor din Cuba.
În aceste vremuri tulburi, America se pregătește pentru dezastru.
Te rog, nu mă trimite la Camp David.
Vreau să stau cu tine.
Iar dacă nu mai e loc în adăpostul antiaerian,
vreau să stau pe peluză când o să se întâmple.
Vreau să mor alături de tine.
Sper c-o să le placă.
O să le placă tuturor. Toți sunt ruși.
Toți prietenii tăi ruși băgăreți.
Poartă-te frumos, Alek.
George a încercat să-ți găsească de lucru. A fost drăguț să ne invite.
Pe tine te-au invitat, nu pe mine.
Poartă-te frumos.
Bine. Așa o să fac.
Iată-i ! Marinicika !
- Lee ! - George.
Grăbiți-vă. Președintele e pe cale să-și înceapă discursul.
Liniște, vă rog.
Începem în...
... cinci, patru, trei doi...
Bună seara, dragi concetățeni.
Așa cum am promis, guvernul nostru
a ținut sub strictă supraveghere
concentrarea de forțe militare sovietice
de pe insula Cuba.
În cursul săptămânii trecute,
am obținut dovezi incontestabile
că mai multe baze de lansare a rachetelor
se instalează chiar acum
pe această insulă întemnițată.
Scopul acestor baze nu poate fi decât acela
de a înlesni posibilitatea atacurilor nucleare
asupra emisferei vestice.
Pentru a stăvili aceste acțiuni ofensive,
am inițiat o carantină care să împiedice intrarea
de echipament militar ofensiv în Cuba.
O carantină ? E ilegal !
Orice navă care se îndreaptă spre Cuba,
indiferent cărei nații îi aparține sau din ce port provine,
va fi întoarsă din drum dacă descoperim că transportă echipament militar.
Sovieticii au tot dreptul să fie acolo,
și Cuba are tot dreptul să se apere împotriva Statelor Unite.
Dar de ce face Rusia prostia să se comporte provocator ?
Nu. Kennedy e provocatorul.
- Cred că Kennedy face o treabă bună. - În privința drepturilor civile, da.
Dar n-are dreptate în privința Cubei.
Cubanezii sunt la fel de lași și de ipocriți ca rușii.
Ai înlocuit o cauză pierdută cu alta.
Cuba e ultima speranță a marxismului, doar dacă n-o spulberă Kennedy.
#Well, I grant you this much.
Erou tău, Fidel, e un învins. Mie îmi plac învinșii.
De-asta mi-ești simpatic, Lee.
Kennedy trebuie să nu se mai amestece în Cuba.
Altfel ce ? Ce o să-i faceți tu și învinșii tăi ?
Lee ! Glumesc și eu cu tine.
Ce tânăr sobru !
Vorbesc serios !
Trebuie să facem ceva ca să apărăm Cuba.
Cuba este punctul central al crizei.
Ar putea avea loc un schimb de focuri între flote pe mare.
Dacă va avea loc o invazie, rușii au amenințat că vor riposta.
Noi am răspuns că vom riposta dacă se lansează rachete din Cuba.
Războiul poate începe mâine din pricina Cubei.
Cum poate să facă Hrușciov așa ceva ?
Aseară ți-a trimis o telegramă în care spunea că o să retragă rachetele.
Și acum ține un discurs public
prin care ne cere să ne retragem rachetele din Turcia.
A cedat deja. Acum vrea să încheiem un târg ?
Ce-ar fi să-i ignori cererea ?
E sub presiune.
Kremlinul nu-l lasă să bată în retragere.
Iar eu n-o să mă las atras în ruptul capului într-un troc.
Tu. Doar tu.
Să te duci la ambasadorul sovietic și să-i spui
că am acceptat oferta inițială a lui Hrușciov.
S-ar putea să meargă, Jack.
Sper din tot sufletul.
Cu o zi în urmă, eram în pragul
unui război nuclear cu Uniunea Sovietică.
Astăzi, răsuflăm toți ușurați.
Astăzi Nikita Hrușciov a făcut ceea ce președintele Kennedy
îl tot ruga să facă de la începutul crizei.
A ordonat desființarea bazelor de rachete sovietice din Cuba
și întoarcerea acestor rachete în Uniunea Sovietică.
Poate că asta-i seara în care ar trebui să mă duc la teatru.
25 martie 1963 Dallas, Texas
Marina !
Vreau să-mi faci o poză.
De unde ai arma ?
Am primit-o prin poștă. Vino.
Ține aparatul. Vino.
Fă-mi o poză.
Să-mi faci poza pentru Junie, s-o aibă amintire de la tatăl ei.
Pentru Junka ? Cu arma ? Nu, Alek.
Atunci o trimit ziarelor.
Să le arăt că sunt pregătit pentru orice. Fă poza.
Nu știu cum să-l folosesc.
Învârte chestia aia mica și apoi apasă pe manetă.
- Asta ? - Da.
Așteaptă.
George, ai auzit de generalul Edwin Walker ?
Firește.
E țicnitul rasist care a iscat tărăboiul de la Universitatea Mississippi.
Și acum vrea ca Statele Unite să invadeze Cuba.
Cutreieră toată țara predicând împotriva comunismului.
Și a lui Castro.
Să știi că Walker locuiește chiar aici în Dallas.
- Nu. - Ba da.
Serios ?
Dacă cineva l-ar fi omorât pe Hitler înainte să ajungă la putere ?
Câte vieți ar fi putut fi salvate ?
Cine-i vine de hac ticălosului ăsta o să facă un serviciu lumii.
Cui i-e foame ?
Aș trăda încrederea pe care mi-a acordat-o poporul american
dacă nu v-aș fi avertizat cu privire la amenințarea comunistă
și la pericolul cu care se confruntă patria noastră azi.
Dle Oswald, de ce l-ați împușcat pe generalul Walker ?
Generalul Walker voia să invadăm Cuba și să-l înlăturăm pe Castro.
Era un rasist care reprezenta un pericol pentru drepturile civile.
Dle Oswald, ce le spuneți celor care vă vor numi criminal ?
Cu timpul, vor înțelege că am împiedicat un om periculos să ajungă la putere.
Mă vor considera un erou, un vânător de fasciști.
Iar după moartea mea, această zi va rămâne în amintire
drept ziua care a schimbat lumea pentru totdeauna.
Mulțumesc, dle Oswald. Sunteți un adevărat...
- Alek ? - Ăsta e biroul meu.
- E târziu. - Știu.
Nu mai veni aici. Lasă-mă în pace.
Cine te-a prins, June ?
Cine te-a prins, frumușico ?
Exact. Vino aici. Tati te-a prins.
Hopa sus.
- Tati o să devină președinte într-o zi. - Președinte ?
Îi spui Junkăi că o să devii președinte ?
Pot să ajung peste vreo 20 de ani.
Și cum o să ajungi celebru ?
Cum o să ajungi președinte dacă nu faci nimic ?
Cum crezi că a devenit președinte Kennedy ?
Taică-su i-a cumpărat funcția.
Poți cumpăra orice cu bani aici. Știi și tu.
Kennedy e foarte chipeș.
E foarte chipeș.
Știi că nu trebuie să spui asta despre alți bărbați.
Puternic și chipeș.
Dacă nu eu, atunci fratele tău va deveni președinte.
Ți-am lăsat toți banii pe care-i aveam.
60 de dolari luați pe doi luna asta.
Tu și copilul puteți trăi încă două luni cu 10 dolari pe săptămână.
Dacă sunt capturat în viață,
pușcăria se află la capătul podului
pe care treceam mereu când mergeam în oraș.
Aici ai cheia de la cutia poștală
aflată în sediul poștei din oraș, pe Ervay Street.
Cutia poștală și poșta
se află la vreo patru cartiere distanță de farmacia de pe strada aceea.
Am plătit luna trecută pentru cutie. Să nu-ți faci griji.
Să anunți ambasada despre ce s-a întâmplat cu mine
și să trimiți și tăieturi din ziare
dacă apar articole despre mine în ziare.
Ambasada o să sară fără ezitare în ajutorul tău
de îndată ce o să afle totul.
Am plătit chiria pentru casă în avans. Să stai liniștită.
Am plătit de curând și apa și gazele.
S-ar putea să mai primești bani de la angajatorii mei.
Câteva din actele mele sunt în valiza mică albastră.
Găsești agenda cu adrese pe masa din cabinetul meu, dacă ai nevoie.
O să te ajute și Crucea Roșie. "Red Cross" în engleză.
Poți să-mi arunci hainele și lucrurile sau să le dai de pomană.
Totuși, aș prefera să păstrezi ce-am scris.
Am făcut-o.
L-am împușcat pe generalul Edwin Walker.
Tocmai am omorât un om foarte periculos.
Alek, ce ai făcut ?
Vine poliția ?
De ce ? De ce ai împușcat un om ?
Să arăt că sunt pregătit.
Să le arăt tuturor.
Și acum lumea va crede că sunt un erou.
Revenim acum cu un buletin special.
Tocmai am aflat că a avut loc o tentativă de asasinare
a generalului Edwin A. Walker în Dallas.
Walker stătea la birou în casa sa când un glonț a zburat prin fereastră.
Glonțul era cât pe ce să-l nimerească pe Walker.
Conform autorităților federale,
un vecin a văzut pe o alee în spatele casei lui Walker doi bărbați
care s-au urcat într-o mașină și au fugit.
Walker...
Nu-mi vine să cred. Doi bărbați ?
Doi bărbați.
FBI sunt niște nătărăi !
Să-i ia dracu'.
- Alek ? - Îl aveam în vizor.
Și-o fi mișcat capul în ultima clipă. Ochisem perfect. Sunt sigur.
Să-l ia dracu'.
Drace.
5 iunie 1963 Hotelul Cortez din El Paso, Texas
Mă bucur să văd că totul s-a sfârșit cu bine pentru tine.
Ce s-a întâmplat ?
Partidul s-a cam dus de râpă în ultimii șase ani.
Nu vreau să arunc cu pietre, însă Daniel Price e de vină.
Ne lipsește un lider.
Dar am făcut progrese în privința asta de la alegeri.
Te-ai descurcat bine.
Numai că ei sunt foarte bine organizați în acea facțiune a partidului.
Așa e.
Din câte văd, se pare că Texas o să joace iar un rol crucial în soarta alegerilor.
O să avem nevoie de bani și de voturi. Ăsta e obiectivul.
Care e planul ?
Las decizia în seama guvernatorului.
Pot să organizez un dineu în Austin.
Eu zic să facem un turneu noi trei.
Să trecem prin Austin, San Antonio și Dallas.
Nu Dallas. Ai pierdut Dallas-ul cu 60.000 de voturi.
Eu am pierdut cu 20.000. Ne-au lovit de moarte pe toți.
Tocmai de aceea o să schimbăm acest lucru.
Ce dată să alegem, Kenny ?
Dallas nu e un loc sigur.
Gospodinele ieșeau din case ca să mă scuipe în timpul campaniei din 1960.
Noiembrie. Cu o săptămână înainte de Ziua Recunoștinței.
Bun. Să facem rezervările.
Marina.
Marina, unde dracu-mi sunt armele ?
Unde te duci ?
Nixon e în oraș. Vreau să arunc o privire.
Și pentru ce ai nevoie de arme ?
- Dă-mi armele. - Pentru ce ?
Promite-mi.
Promite-mi că n-o să mai împuști oameni.
Bine, promit.
Promite-mi că o să-ți găsești de lucru.
De fiecare dată când mă angajez, nenorociții din FBI le spun
că sunt comunist.
Nu ! Nu e bine aici.
De ce ne-ai adus aici ? Nu e bine în Dallas.
Poate o să mă duc în New Orleans.
Poate n-o să mă urmărească acolo și o să-mi găsesc de lucru.
Da.
Bine.
E mai bine.
Alek.
Trebuie să-mi promiți.
Îți promit.
Îți promit, Marina.
Da.
Mulțumesc.
Dreptate pentru Cuba ? Spuneți-i președintelui să lase Cuba în pace.
Dreptate pentru Cuba.
Stai puțin. Ce știi tu despre Cuba ?
Recrutez pentru Comitetul Dreptate pentru Cuba.
Eu sunt din Cuba. Cunosc țara.
Patria ne-a fost răpită de un dictator comunist.
Poporul cubanez îl vrea pe Castro la conducere.
Nu, e un criminal. Ne-a executat copiii.
Dă-mi broșurile !
- Omul ăsta e comunist. - Am drepturi !
E agent de-al lui Castro !
Du-te înapoi în Cuba !
Sunteți de la FBI ?
Am cerut clar să vorbesc cu un agent FBI.
Da. Eu sunt agentul John Quigley.
Parcă trăiam într-o țară liberă.
Am fost arestat pentru că mi-am folosit dreptul de a vorbi liber
și am stat aici toată noaptea.
Din câte am înțeles, tu și ceilalți trei bărbați
sunteți acuzați de tulburarea liniștii publice.
N-am tulburat liniștea. Am fost atacat din pricina convingerilor mele.
Ești simpatizant al Cubei ? Simpatizant al lui Castro ?
Da. Sunt membru în Dreptate pentru Cuba.
Și cine e A. J. Hidell ?
Hidell. El mi-a emis legitimația de membru.
Dl Hidell e președintele Comitetului.
Hidell e numele inventat de tine.
I-ai spus FBI-ului că Hidell rimează cu Fidel ?
I-ai spus FBI-ului că vrei să-ți botezi copilul Fidel ?
Asta faci toată ziua: distribui broșuri despre Cuba.
Tot nu ți-ai găsit de lucru. Numai Cuba, Cuba, Cuba.
Cubei nu-i pasă de tine, să știi.
Marina !
Ce bărbat mai ești și tu ?
Uită-te la tine. Te crezi un geniu, un om măreț și nimeni n-o știe.
Cum vrei să trăiesc în felul ăsta ?
Întoarce-te în Texas.
Sună-ți prietena, cea căreia îi dădeai lecții de rusă.
Spune-i să vină să te ia pe tine și pe Junie.
Ruth ? N-o suferi pe Ruth.
O să aibă grijă de tine până la naștere.
Marina, de îndată ce te întorci în Dallas...
Când te întorci...
27 septembrie 1963 Ciudad de Mexico
Ambasada Cubei
Vreau să ajung neapărat în Cuba.
Trebuie.
Îmi pare rău, dar, așa cum v-am explicat, aveți nevoie de o viză sovietică.
Nu m-ai ascultat.
Vreau să faceți o excepție.
V-am demonstrat că îl susțin pe președintele Castro.
Dle Oswald, vă anunț că va dura patru luni.
Nu, n-am suficienți bani ca să stau în Mexic încă patru luni.
Atunci întoarceți-vă în Statele Unite și așteptați.
- Sunt hărțuit în Statele Unite. - Îmi pare rău, dle Oswald.
Sunt persecutat și urmărit de FBI
fiindcă îl susțin pe președintele Castro,
conducătorul vostru pe care ei au încercat să-l răstoarne.
- Nu vă pasă de țara voastră ? - Întoarceți-vă acasă, dle Oswald.
Escortați-l.
Nu am casă.
America nu-i casa mea.
Miracolul spectaculos al nașterii și o luptă pentru viață
se desfășoară la spitalul bazei aviatice Otis din Cape Cod.
Acolo, doamna Jacqueline Kennedy a născut prematur un fiu.
Pruncul, primul copil născut într-o familie prezidențială după 68 de ani,
a captat toată atenția lumii
în timpul luptei sale dramatice pentru supraviețuire.
Ești teafără ?
Desigur.
Sunt pregătită. Mașina mă va duce la aeroport.
Jackie.
Am fost atât de proastă.
Jack.
Am pierdut deja doi.
Nu eram pregătită să mai pierd încă unul.
Nu e vina ta.
Dumnezeu l-a chemat înapoi pe scumpul nostru Patrick.
Două zile a stat cu noi.
Era un copil frumos.
Și s-a luptat din răsputeri.
Ca un Kennedy.
Să pleci pentru două săptămâni.
Du-te la mare, relaxează-te pe insulele grecești.
Vreau să te odihnești.
Și... Uită-te la mine.
Vreau să ai mare grijă cu Onassis ăsta.
Să te întorci apoi la mine.
Bineînțeles că mă întorc.
Singura lovitură pe care n-aș putea s-o suport
ar fi să te pierd pe tine.
Ai spus că ți-ai găsit de lucru aici în Dallas ?
- Da, doamnă. - Ești însurat ?
Nu.
Vreau să spun că am fost.
Aici o să fie camera ta, dle...
Domnul Lee, nu ?
Corect. Lee. O. H. Lee.
Fă-te comod.
Am luat legătura cu CIA. Mi-au spus că a vizitat ambasada cubaneză,
probabil că și ambasada sovietică.
Ce e ? Un soi de spion ?
Nici ei nu știu ce e.
Cred că s-o fi întors în Dallas, însă nu știu sigur.
Bine, o să încerc să-l găsesc pe Oswald ăsta.
Ruth Paine ?
Da. Pot să vă ajut ?
Sunt agentul special James Hosty de la Biroul Federal de Investigații.
Îl caut pe Lee Oswald.
Îmi permiteți să intru ?
Da, intrați, vă rog.
Mulțumesc.
Prietenul lor, George, ne-a făcut cunoștință,
iar Marina mi-a devenit prietenă.
Când ea și Lee au avut probleme,
m-am dus până în New Orleans și am adus-o să nască aici.
Și dl Oswald e încă în New Orleans ?
Nu. Și-a pierdut slujba și s-a întors și el.
- Locuiește aici ? - Nu. Nu i-aș da voie.
Și nici Marina.
Își ține niște lucruri în garajul meu,
și vine în weekend să-și vadă fetele.
Dar Marina nu-l vrea aici.
Știți unde e ?
- Cred că e la muncă. - Unde lucrează ?
La Depozitul de Cărți Școlare din Texas.
Marina, dânsul e agentul FBI Hosty.
FBI ?
A venit să ne ia ?
Nu, nu vă vrea răul.
Nu. Datoria noastră este să protejăm oamenii.
Caz închis.
L-ai găsit pe Oswald ?
Cam așa ceva. Știu unde lucrează, dar habar n-am unde stă.
O să apară el mai devreme sau mai târziu.
Mi-a fost dor de tine, puștoaico.
Și mie.
Vrei să mă însoțești în turneu ?
Să mergi în Texas, să mă ajuți în campanie ?
Bineînțeles că da, Jack.
O să te urmez în campanie oriunde vrei.
Bun. Ne întoarcem pe 25, la timp pentru aniversarea lui John Junior.
Scuzați-mă.
Domnule ?
Aveți cumva o carabină italiană de calibrul 6.5 ?
Da.
Și o lunetă de patru ?
Într-adevăr.
O să fii și tu la fel de bun. Îți trebuie doar exercițiu.
Ce ți-am spus despre magazie ?
Trebuie s-o golești mereu când lași arma jos.
- Alek ? - Ce ?
Junka vrea să știe de ce tati nu s-a jucat cu ea azi.
Bine. Vin și eu într-o clipă.
N-am avea problema asta dacă Ruth m-ar lăsa să stau aici.
Ce faci ?
Vezi-ți de treaba ta, Marina.
Du-te.
Clubul Carousel al lui Jack Ruby Dallas, Texas.
- Ce mai spui, Jack? - Salut, Harry. Ce mai faci ?
Mike.
M-am oferit voluntar să lucrez la paradă,
ca să-l văd mai de-aproape pe președintele Kennedy.
Cine ar vrea să-l vadă pe trădătorul ăsta ? Ar trebui împușcat.
Îmi place Kennedy. Cum poți să spui așa ceva ?
Nu-l vorbi de rău pe președintele țării în localul meu.
Îmi place de amândoi, de președinte și de dna Kennedy.
Îi iubesc.
Tony !
Ce naiba e cu tine ?
Nu vezi că prietenii mei vor ceva de băut ?
- Ești chior ? - Îmi pare rău, dle Ruby.
Nu-ți cere scuze. Ai grijă de prietenii mei, bine ?
Hai, dă-i bătaie.
Air Force One o să aterizeze pe Love Field la 11:40 a.m.
Președintele și prima doamnă vor fi întâmpinați de Johnson și Lady Bird,
și de guvernatorul Conally și soția sa.
Câteva minute o să fie rezervate primirii oficiale.
Coloana va părăsi aeroportul în jurul prânzului.
O să mergem cu 48 km pe oră în zona aeroportului.
Deci ajungeți în centru în vreo 20 de minute.
Parada va trece aici pe strada principală.
O să reducem viteza la 24 km pe oră
pentru ca mulțimea să-l poată vedea pe președinte.
Sunt clădiri înalte de ambele părți. Parcă ar fi un canion.
Sunt mai mult de 20.000 de ferestre pe ruta paradei.
O să fim ținte sigure.
Trebuie să presupunem că mașina președintelui va fi decapotată,
doar dacă nu plouă.
La Dealey Plaza, o să facem la dreapta pe strada Houston.
Nu putem evita asta ?
Această curbă de 120 de grade spre strada Elm.
O să încetinească foarte mult coloana.
Nu. Singura cale de trecere pe sub coridorul Stemmons e pe Elm.
Orașul ăsta mă neliniștește.
Dallas e orașul cea mai mare rată a criminalității din țară.
Am verificat amănunțit toate posibilele amenințări la adresa președintelui.
Nu e niciuna în Texas.
Ne-am consultat și cu FBI. N-au descoperit nimic.
Da. Să ne rugăm să plouă.
Dallasul e în toiul pregătirilor
pentru președintelui și a primei doamne.
Nu avem încă toate detaliile,
dar știm că președintele și prima doamnă
vor trece prin centru în drum spre Dallas Trade Mart,
unde președintele va ține un discurs.
O să vă ținem la curent cu noutățile.
Frazier, mă duci și pe mine cu mașina acasă după muncă ?
Da, bineînțeles.
Ți-am și spus că pot să te duc cu mașina oricând vrei.
Lee, tu îți vizitezi fetele abia vinerea. Azi e joi.
Mă duc să iau niște galerii.
Bună.
Alek.
Ce cauți aici ?
Mi-e dor de fetele mele.
Să vii numai în weekend, nu acum.
Lui Ruth n-o să-i placă.
Te rog, nu te purta așa.
Te rog. Mi-e dor de tine. Mi-e dor de fete. Sunt singur.
- Ești mereu singur, Alek. - Putem s-o luăm de la capăt.
Putem. Îți promit că o să mă schimb.
N-o să te schimbi niciodată.
Te rog. Pentru tine o să mă schimb.
O să-ți cumpăr mașina de spălat pe care ți-o doreai.
Să-mi cumperi tu mașină de spălat ?
Nu.
Marina, te implor.
Dacă mă refuzi iar, o să...
E ultima oară când te mai întreb.
Te rog.
Dacă Ruth e de acord, poți să stai aici diseară.
Dar n-o să mă întorc la tine.
22 noiembrie 1963
Ora 7.00.
Plouă, dle președinte.
Păcat. Mulțumesc, George.
Ai văzut ?
Da. Azi mergem în ținutul țăcăniților.
E preferata mea.
Știu.
Doamnele din înalta societate texană o să te soarbă din ochi.
Dacă e așa de important să arăt bine,
de ce trebuie să merg în coloană cu tine și guvernatorul Conally?
Cât mă bucur că ești cu mine.
E mult mai bine când ești și tu aici.
Singura lovitură pe care n-aș putea s-o suport
ar fi să te pierd pe tine.
'Neața, Lee.
Ce-ai în pachet ?
Galerii.
Măcar de-ar ploua serios, sau de nu, să se oprească.
Dacă plouă în Dallas, va trebui să acoperim limuzina.
Am auzit că o să se însenineze.
Bun. Atunci n-o mai acoperim.
Aveți grijă să fie gata.
- Bună dimineața, Lyndon. - Dle președinte.
Convoiul prezidențial va lua avionul de la Forth Worth spre Dallas.
Apoi coloana de mașini va traversa centrul în drum spre Trade Mart.
'Neața !
Mulțimea a început să se strângă de la primele ore ale dimineții
ca să prindă locuri bune.
Sosește Air Force One, doamnelor și domnilor,
cu președintele Statelor Unite la bord.
Mergi să te uiți la paradă ?
Da. Vreau să-l văd pe președinte.
Dna Kennedy își face apariția în uralele mulțimii.
O urmează președintele Statelor Unite.
Jackie e foarte drăguță.
Președintele, aflat acum în spatele soției sale...
Da, e foarte frumoasă.
Dna Kennedy îl urmează cu zâmbetul pe buze.
Nu vii și tu jos ? E ora prânzului.
Nu, dle.
Președintele e alături de prima doamnă.
Coloana se pune în mișcare.
A ieșit soarele.
O să ajungă curând.
Sosește prima mașină în care se află Jess Curry, șeful poliției,
și șeriful Bill Decker.
Își face apariția și președintele Statelor Unite.
Mulțimea i-a pregătit o primire spectaculoasă.
Uite-i !
Iată... O vedem și pe Jackie.
E și ea întâmpinată cu ovații.
Mulțimea e în delir acum.
Localnicii entuziaști au umplut centrul Dallasului
ca să asiste la trecerea președintelui și a primei doamne.
Sunt oameni la toate ferestrele din centrul Dallasului.
A fost o primire extraordinară.
Președintele și Jacqueline Kennedy au trecut însoțiți de aclamații.
Uite-i !
Președintele Statelor Unite.
Mulțimea i-a pregătit o primire spectaculoasă.
Iată... O vedem și pe Jackie.
E și ea întâmpinată cu ovații.
Mulțimea e în delir acum.
Localnicii entuziaști au umplut centrul Dallasului
ca să asiste la trecerea președintelui și a primei doamne.
Cineva a tras de pe acoperiș. Faceți loc !
Stai pe loc !
- Îl cunoști pe omul ăsta ? - Da, lucreză aici.
L-am văzut la fereastră. Era la ultimul etaj,
- Avea o pușcă la fereastră. - Mai ușor. Poți să-l descrii ?
Alb, înalt de 1.77, vreo 72 de kilograme.
- Vârsta ? - Arăta de 30 de ani.
Bună ziua, doamnelor și domnilor.
Să mă iertați dacă nu-mi mai găsesc cuvintele,
însă acum un sfert de oră
un eveniment tragic, după toate aparențele,
a avut loc în Dallas.
Dnă Kennedy.
Dnă Kennedy, vă rog, lăsați-ne să-l ajutăm pe președinte.
Știți că e mort. Lăsați-mă în pace.
Dnă Kennedy.
Poftim.
Am auzit trei focuri, chiar deasupra capului.
Primim mai multe informații
Doi martori ne-au spus până acum
că au văzut un bărbat cu pușcă la fereastra unei clădiri de lângă drum.
Da, Bobby la telefon.
Bobby, sunt directorul Hoover.
Președintele a fost împușcat.
Și acum un buletin special de la CBS News.
În Dallas, Texas,
s-au tras trei focuri spre coloana președintelui din centrul Dallasului.
Conform primelor informații, președintele Kennedy a fost grav rănit
în acest atentat.
Repetăm. Președintele Kennedy a fost împușcat
de un presupus asasin in Dallas, Texas.
Guvernatorul Conally a fost dus în sala de operații.
Cum se simte președintele ?
Arată rău.
E încă...
Nu știu cum, dar încă mai respiră.
Doctorii sunt cu el.
Mă bizui pe tine, Kenny. Ce să fac ?
Eu...
O să te anunț cum primesc vești despre președinte.
Taxi !
Du-mă pe North Beckley, nr. 500.
Ce naiba ? Ce-o fi cu zarva asta ?
- Vreau să fiu alături de soțul meu. - Îmi pare rău, dnă Kennedy.
- Vreau să fiu alături de soțul meu. - Nu puteți.
Doctorii fac tot ce le stă în puteri ca să-l ajute.
- Intru în sală. - Nu.
Suspectul din atentatul de la intersecția Elm cu Houston
este un bărbat alb necunocut,
de vreo 30 de ani, slab,
înălțime, 1.77, greutate, 72 de kilograme.
Prima doamnă e în sala de urgență alături de președinte.
Afară, mulțimea a amuțit și așteaptă vești
despre starea președintelui.
Unde te grăbești așa ?
Odihnă veșnică dăruiește-i, Doamne,
și lumina cea nestinsă să-i strălucească lui.
Odihnească-se în pace. Amin.
Căpitane Fritz, am făcut o numărătoare.
Ne lipsește unul din angajați.
Îl cheamă Lee Harvey Oswald.
Vor să facă o autopsie.
Nu plec fără el, Kenny. Trebuie să-l aducem acasă.
- Știu. - Nu pot să-l păstreze.
Îmi iau soțul acasă cu mine.
Bine, o să sunăm la o casă mortuară. O să facem rost de un sicriu.
Trimit pe cineva să-ți aducă alte haine din avion.
Nu.
Vreau să vadă ce i-au făcut lui Jack.
- A murit. - Dumnezeule.
Trebuie să vă scoatem de aici.
Cum rămâne cu doamna Kennedy ?
Nu vrea să plece de lângă președinte.
Și eu n-o să plec fără doamna Kennedy.
O iau cu mine în avion.
Dle președinte,
putem să comunicăm știrea presei ?
Nu. Înainte s-o anunți, lasă-mă să mă întorc la avion.
În Dallas, Texas, conform unor știri în aparență oficiale,
președintele Kennedy a murit la ora 1.00 PM CST
acum 38 de minute.
Vicepreședintele Johnson a plecat din spital.
Probabil că va depune jurământul de învestitură curând
și va deveni al 36-lea președinte al Statelor Unite.
Suspectul din atentatul de la intersecția Elm cu Houston
este un bărbat alb necunoscut
în vârstă de circa 30 de ani, 72 de kilograme...
Scuzați-mă. Veniți până la mașină, vă rog.
- Poftim ? - Veniți până la mașină, dle.
Doar mă plimbam.
Dle, acum ! Veniți până la mașină.
Mulțumesc, dle. Încotro mergeți ?
Mă plimbam prin cartier. Atâta tot.
Cum vă numiți ?
Alek Hidell.
Puteți să-mi arătați mâinile ?
Domnule, vă rog să veniți în fața mașinii.
Aici. Domnule, mai arătați-mi mâinile.
Arătați-mi mâinile, vă rog.
Domnule...
- Alo, poliția ? - Cine e ?
A avut loc un incident. Un ofițer a fost împușcat.
Unde vă aflați ? Unde este ofițerul ?
Pe Strada 10 între Marsalis și Beckley.
E un ofițer de poliție. Cineva l-a împușcat.
Scuzați-mă, domnule. Domnule !
- Hosty. - Jim, cred că făptașul e Lee Oswald.
- Ai auzit ? - Mai încet cu zarva.
- Nu, n-am auzit. Cum îl cheamă ? - Lee Oswald.
Asta e. S-a terminat acum.
Are o armă !
Puneți mâna pe el.
Nu opun rezistență.
- L-ați prins ? - Nu opun rezistență.
Toată lumea să fie atentă.
Vreau să-mi faceți rost de un mandat de percheziție,
să vă duceți la adresa asta și să arestați un bărbat pe nume Oswald.
Lee Oswald ?
E ticălosul care l-a împușcat pe ofițerul Tippit.
- Cum ? - Căpitane, vă scutesc de un drum.
L-am prins noi adineaori.
Uitați-l.
Ei spun că am împușcat un ofițer de poliție.
- Cum te cheamă ? - N-am împușcat pe nimeni.
- Unde lucrezi ? - N-am făcut nimic grav.
Am intrat cu o armă într-un cinematograf. Atâta tot.
- Te-am întrebat unde lucrezi. - Și asta...
Asta e ce mi-a făcut poliția mie.
Domnule ?
Dânsul e agentul special James Hosty de la FBI.
Știu cine ești.
Ești cel care-mi sâcâia soția.
- S-o lași în pace, nenorocitule. - Calmează-te.
N-am făcut decât să-i pun niște întrebări.
Dacă ai întrebări, întreabă-mă pe mine.
Ai înțeles ? Las-o în pace. Întreabă-mă pe mine.
Am o mulțime de întrebări pentru tine.
Să începem cu Ciudad de Mexico.
Nu știu despre ce vorbești. Am încheiat discuția cu el.
FBI-ul e motivul pentru care tot eram dat afară.
- Nenorociții din FBI mă urmăreau. - Destul, băiete !
Șeful tău spune că ai părăsit clădirea fără permisiune.
Era atâta tărăboi
încât am crezut că nu se mai lucrează azi și am plecat.
M-am dus la film.
Dnă Paine, suntem de la poliția din Dallas.
Putem să aruncăm o privire ?
Și ieri l-ați văzut ultima oară pe soțul dvs ?
- Da. - La ce oră ?
A venit seara și a rămas peste noapte.
Trebuie să scotocească peste tot ?
Dorm copiii acolo.
- L-ați văzut azi-dimineață ? - Nu.
- Vorbește engleza ? - Cum ?
- Soțul dvs are o pușcă ? - Nu.
Scuzați-mă, dar asta e proprietate privată.
Puteți să lăsați...
Da.
În garaj.
- În garaj ? - La garaj.
Aici ?
Jack, tocmai veneam la Carousel.
E închis tot weekendul din respect pentru...
Mă tot gândesc la dna Kennedy.
Sărmana femeie trebuie să se întoarcă aici pentru proces.
O să îndure toate...
Te simți bine, Jack ?
Da. Nu... Da.
L-ați văzut pe mizerabil ?
Nu, dar cred că o să-l scoată curând ca să-l vadă presa.
Mulțumesc, Harry.
El e ! L-ați omorât pe președinte, dle Oswald ?
Vreau să primesc un avocat.
Ofițerii de poliție nu mi-au îngăduit să chem unul.
Nu știu despre ce e vorba.
- L-ați omorât pe președinte ? - Nu, dle. Toți mă întreabă asta.
- L-ați împușcat pe președinte ? - Lucrez în clădirea aceea.
Erați în clădire în momentul acela ?
Dacă lucrez acolo, evident că da.
L-ați împușcat pe președinte ?
Nu, m-au arestat fiindcă am locuit în Uniunea Sovietică.
- Domnule ! - Sunt doar o marionetă.
Te-au bătut ?
Nu, se poartă bine cu mine.
Alek...
Ce-ai făcut ? De ce-ai făcut-o ?
- De ce să faci așa ceva ? - E o greșeală.
E o mare greșeală. O să am un proces.
O să le arăt tuturor.
Nu-ți face griji pentru mine, Marina.
- Hai. Ridică-te. - O să fiu în regulă.
Sărută-le pe Junie și Rachel din partea mea.
Oswald va fi dus în dimineața asta la închisoarea districtuală.
Iată-l că vine !
Căpitane Fritz, acesta e omul suspectat că l-a omorât pe președintele Kennedy ?
Cred că am prins făptașul.
Așteaptă aici, Sheba.
Să începem !
Iată-l !
Bărbatul care l-a împușcat pe Lee Oswald se numește Jack Ruby.
E patronul unui local din Dallas numit Clubul Carousel,
un fel de club de striptease și bar de noapte.
Acum trece Oswald.
E livid și inconștient în acest moment.
E dus spre ambulanță. Nu se mișcă.
Asasinul președintelui și ucigașul ofițerului Tippit
Lee Harvey Oswald, în vârstă de 24 de ani, i-a urmat și el în mormânt azi.
A avut parte de o înmormântare secretă, cu puțini participanți, la Fort Worth.
Atentatul l-a amuțit pe vecie
și a împiedicat poliția să afle întreaga poveste
din spatele asasinării președintelui Statelor Unite.
Nu are cine să poarte sicriul.
Hai, băieți.
25 noiembrie 1963 Fort Worth, Texas
În aceeași zi Washington DC
Acum e o legendă,
deși ar fi preferat să rămână simplu om.
Lui Jack îi plăcea să asculte discul cu piesa muzicală Camelot.
Regele Arthur și Lady Guinevere.
Obișnuia s-o asculte seara înainte să adoarmă.
Îi plăceau ultimele versuri.
Să nu uitați deloc
că odată a fost un loc
pentru un scurt moment strălucitor,
cu numele de Camelot.
Traducerea și adaptarea Mihai
Adaptare după "Asasinarea lui Kennedy" de Bill O'Reilly și Martin Dugard.